![]() |
Bromstens IP, en lördagseftermiddag den 29 september, inramad av hällande regn, kan få den mest pessimistiske optimist att vilja vända redan vid grindarna, men denna dag var inte vilken dag som helst. Det var avgörandets stund som var kommen och Bilagan skulle, med kniven på strupen, tvingas uppbringa det sista som fanns i form av kondition och inställning för att klara livhanken och ett fortsatt leverne i R1A. När så väl spelartrossen anlände, blev man dock lite blek om nosen, då mången ännu inte fått av sig nattmössan och fortfarande snarkande med frukosten i hand, en svart kaffe, så gav det ett inte alltför avskräckande intryck, om nu motståndarna sett det. Det blev inte heller särskilt mycket bättre, när Diar Said på en direkt fråga diagnostiserades för ett Running Bear syndrom. Trots att Diar under matchen sprang så fort han kunde, så visste man hela tiden varför och det var inte utan att epitetet Diarré Said låg nära till hands i detta sammanhang. Patrick Öberg, kaptenen för dagens sammansättning, hade missat såväl avsparkstid som avsparksplats och det var först en halvtimme innan avspark som den lille frisparksekvilibristen kunde dyka upp och på rekordtid komma i munderingen. Innan dess hade det, vid sammanräkningen av alla får, upptäckts att alla inte var där. Sålunda saknades Max von Richthofen som var helt borta, liksom den lille ettrige Sergio Meyer som hittats i Norge samt Rulle Rundgren som fastnat i en betonghink vid Nybroviken. Nåväl, med två avbytare, av vilka en var Elvis Magnusson, till vardags målvakt, skulle väl detta inte vara något problem. Ut på planen skuttar 22 spelare i hällande regn och blåst och ganska snabbt framgick det att bägge lagen var ordentligt välarmerade, så frågan var om det inte var en A-lagskamp egentligen, men å andra sidan gällde det ju liv och död för bägge lagen, då förloraren skulle åka direkt ner till de undre kalla regionerna i seriesystemet, medan vinnaren skulle få vara kvar i värmen uppe i finrummet. Ganska snabbt märktes det allt tydligare att de flesta i Bilagan fortfarande inte var vana att vara uppe så här tidigt och detta var något som Bromsten direkt utnyttjade. Trots det strilande regnet, något som man för övrigt är helt van med här på Bromstens IP, så rullar de svartklädda Bromsarna boll på ett mycket oroväckande sätt, vilket får Viggan att framstå som ett retirerande lag, något man inte alls hade kalkylerat med, en dag som denna. Redan efter 4 minuter skapar Bromsten sitt första friläge, sedan en svartklädd hade lämnats ensam med LillGurra i målet. Den oförvägne (den som räds varken fan eller trollen) LillGurra rusar dock ut och likt en kobra låter han förstora sig så pass, att det hårt avfyrade skottet tar på hans bepansrade bringa och täcks bort. Men vad ingen såg, var att det stenhårda skottet tog på LillGurras ena styva tuttvårta och med sådan kraft att en liten tår av smärta kunde skönjas i LillGurras ena ögonvrå. Med ett spel från Viggans sida, som knappast inbjöd till några spekulationer om vidare kvarsittning i R1:an, blev mörkret över Bromstens IP totalt, när en svartklädd springare kunde vispa in 1-0 till hemmalaget, trots ivriga protester från de röda om att det var en sopren offside. Men var var alla, frågar sig vän av ordning. Det såg inte alls bra ut vare sig bakåt, i mitten, eller framförallt framåt och inte ett skott på mål hade antecknats, än mindre en målchans. Bromsten var hungrigare i alla situationer och en viss dystopi lägrades över det röda lägret. Första skottet på mål från Viggans sida kom dock i den 30:e minuten och det var Putte som avfyrade ett ovanligt blött och löst markskott som gick mitt på målisen. Men sen hände något och ingen vet väl egentligen hur det gick till, men Viggan avfyrar sitt andra skott på mål och det var Victor Stenberg, som tidigare under matchen inte riktigt fått till det, men nu fick han det och det ganska ordentligt också. Utanför straffområdet drar han på en riktig rökare, som Diar Said knappast hade vågat gjort, en rökare som viner in vid den högra stolpen, något som den alerte fotografen passade på att föreviga. 1-1 och en 25 wattslampa tändes i båset. Målet blev till en peripeti i matchen och när Lillpastan några minuter senare är så när att hinna före målisen, började en viss lättning att skönjas i andhämtningen hos den församlade pressen. I den 40:e minuten hade von Holstein låtit leverera en passning in i målgårdens ytterområden, en passning som plötsligt stannade upp i den Bromstenska träskmarken, där den påpasslige Lillpastan ivrigt väntat på att få utföra storverk. Så fort bollen tagit mark (vatten), klippte Lillpastan till på direkten och kan själv se hur bollen smiter in vid bortre nedre hörnet invid stolpen och plötsligt stod det 2-1 till Viggan och ett förslag till nytt kontrakt låg färdigskrivet. Matchens allra fetaste chans stod förstås von Holstein för, när han helt ensam med målisen i den 43:e, lyckas träffa någon utskjutande extremitet i sitt försök att lobba över den liggande keepern. Där kunde matchen ha punkterats, men minuten efter är Gaston Nunez ytterst nära att nicka in bollen i mål efter en Puttehörna, men mössan hade glidit ner för ögonen varför synfältet var ordentligt begränsat för Gaston. Efter att under en halvtimme inte ha lyckats med egentligen någonting, kunde de röda få gå in till omklädningsrummet med en 2-1 ledning och få voro väl de som fattade vad som hänt. Bromsten hade, om än inte skapat några direkta farligheter, haft det mesta av spelet och uppvisat en hunger som de röda inte hade, men det förlösande Stenbergsmålet, uppföljt av Lillpastans rökare hade successivt förändrat utvecklingen på planen. Liksom i första halvlek, startar Bromsten med 5:ans växel i och redan efter 30 sekunder tvingas LillGurra göra en ekvilibristisk utrusning på ett svart soloframträdande och endast med uppbringandet av sin längsta tå, förmår han bollen att ta en annan riktning, samtidigt som han med millimeters marginal undgår att framkalla en annars möjlig straff, så svettigt var det. Två gånger i matchen hade alltså denne lille, store man, räddat de röda från att få ovälkommet besök i nätmaskorna. Putte Öberg, som utnyttjat sin försenade ankomst med att skottöva hemma i hallen, kunde i den 52:a minuten avlossa en perfekt, hårt slagen boll som borde ha gått i mål, men där elevationsvinkeln spelade Putte ett spratt och bollen träffade istället ribban med sådan kraft, att en utfällning av aluminiumdioxid kunde uppmätas på en närliggande seismograf. Tre minuter senare är von Holstein igenom, men fälls brutalt inne i Bromsarnas straffområde och det är trots vädret, en solklar straff som de röda blir blåsta på, när domaren inte blåser. Då var von Holstein riktigt sur på domaren, liksom hans lagkamrater. 3-1 där och matchen hade kunnat vara avgjord. Nåväl, Viggan har tydligen genomgått en metamorfos under pausen och helt plötsligt finns det spring i benen och alla ser pigga och vakna ut, en förändring som syntes otänkbar under den första fasen av matchen. Som ett exempel på detta, kan anföras Victor Stenbergs insats, som nu accelererat från noll till hundra på en skala, sett under matchens utveckling, där han i den 57:e minuten gör ett illusionistiskt nummer nere på högerkanten, som avslutas med ett perfekt inlägg framför mål, där den målmedvetne Lillpastan trycker in bollen med sin medhavda panna och ställningen är nu 3-1 till Viggan och Bromarna är nog ännu mer förvånade än vad de röda är. Lillpastan har nu möjlighet att punktera matchen helt, när han frispringer sig i den 60:e minuten men lyckas, eller misslyckas, på något sätt att få bollen över och utanför målramen. Bättre går det då för Victor Stenberg, som i den 68:e minuten får se sig framspelad av Gaston och kan framför den högra delen av målet bredsida in 4-1 till Viggan, vilket även förevigades av den närvarande fotografen. Bromsarna, som tvingats trycka på för att lätta upp stämningen i målprotokollet, lämnar därför inget övrigt att önska, när det gäller fritt spelrum för de röda på den svarta planhalvan. Viggan kan därför utveckla sitt spelsystem, som nu är mycket imponerande, där passningsspelet är en fröjd och chanserna som skapas är många. När sålunda Gaston i den 75:e kan trycka upp matchens rökare i krysset och därmed förändra resutatet till 5-1 i Vigganfavör, känns det som att belastningen på thoraxregionen börjar avta. Gaston vill i sammanhanget säkert nämna att hans vidunderligt fina skott inte hade kunnat möjliggöras, om inte Krille Jansson och Nietzche Pasthy hade varit där och serverat honom bollen, när han som bäst behövde den. Målskyttet avslutas i den 77:e minuten, sedan Victor frisprungit sig själv och enkelt kunde rulla in 6-1, bakom den då förmodligen helt demoraliserade Bromstensmålvakten, vilket även detta kan skönjas på bild nedan. I slutet av matchen släpps såväl Krutov som Elvis Magnusson in i matchen, sedan Sudden tvingats avgå pga en fullspäckad filofax, medan Gaston hade fått vatten i ena knät, eller något liknande. Den med svarta byxor och röd tröja iförda Elvis Magnusson, f.ö, väldigt lättidentifierbar, kunde i den 87:e minuten elegant nicka fram till Krille ”Glasis” Jansson, som i sin tur är ytterst nära att komma med i målprotokollet. Av alla seriematcher undertecknad beskådat detta år, 40 st, måste denna tillhöra en av de mest dramatiska och avgörande för häslotillståndet, där peripetin var fullständig, från en lealös första halvtimme till en total urladdning därefter, något som man inte varit alltför bortskämd med under detta år, då ofta det omvända varit fallet. Hursomhelst, man böjer sin nacke och ler och framför sin djupaste tacksamhet för det inräffade och för det sätt på vilket den viktigaste matchen i år avgjordes till vår förmån. För den, som inför denna match levt med tabelläget under 17 omgångar, kan detta bara framstå som världens 8:e underverk. Samtliga, som deltog i denna uppoffrande gärning, må gå genom livet med ett ständigt leende och en stolthet som är få förunnat. Detta var stort, mycket stort!! Gula Örnen |
![]() |
Laguppställning Målgörare Gula kort Röda kort Domare Matchens Viking Publik Väder |